1. Tento pojem označuje způsob, jakým Komise vykonává prováděcí pravomoci, které jí svěřily zákonodárné orgány EU, s pomocí výborů složených ze zástupců členských států Unie.Útvary Komise předkládají těmto výborům návrhy prováděcích aktů, aby tak získaly jejich stanovisko.Další informace najdete v nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 182/2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (v platnosti od 1. března 2011). Pramen: http://ec.europa.eu/transparency/regcomitology2. V nařízení č. 182/2011 jsou upraveny mj. kontrolní pravomoci Evropského parlamentu a Rady. Čl. 11 zní:„V případě, že je základní akt přijímán řádným legislativním postupem, Evropský parlament nebo Rada mohou Komisi kdykoli sdělit, že se domnívají, že návrh prováděcího aktu překračuje prováděcí pravomoci stanovené v základním aktu. V tomto případě Komise návrh prováděcího aktu přezkoumá se zřetelem k vyjádřeným postojům a informuje Evropský parlament a Radu o tom, zda hodlá návrh prováděcího aktu ponechat beze změn, pozměnit či vzít zpět.“:3. Komitologii pozměnila Lisabonská smlouva. Došlo k rozšíření pravomocí Evropské komise, kdy podle článku 290 Smlouvy o fungování EU může přijímat tzv. akty v přenesené pravomoci a podle článku 291 Smlouvy o fungování EU prováděcí akty. Při přijímání aktů v přenesené pravomoci byla zavedena role Evropského parlamentu a Rady, které k návrhu mohou ve stanovené lhůtě vznést námitky. Při přijímání prováděcích aktů byla zachována role příslušných komitologických výborů. K přijetí obou zmíněných právních aktů druhé úrovně musí mít Komise zmocnění v aktu první úrovně. Viz Vývoj Solvency II a prováděcích opatření v Evropské unii, JUDr. Jana Herboczková, Ing. Hana Beránková, Pojistné rozpravy č. 29/2012, str. 5-7