- Škody se v zásadě dělí na skutečné škody (tj. zmenšení majetku poškozeného) a ušlý zisk (to, čeho se mohlo poškozenému dostat při obvyklém sledu událostí, nebýt vzniku škody).
- Škoda se chápe jako újma, která nastala v majetkové sféře poškozeného a je objektivně vyjádřitelná všeobecným ekvivalentem, tj. penězi, a je tedy napravitelná poskytnutím majetkového plnění, především poskytnutím peněz, nedochází-li k naturální restituci (Jehlička, Švestka, Škárová a kol., Občanský zákoník, komentář, 9. vydání, C. H. Beck 1994, str. 632).
- Zákon č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, používá v zásadě místo pojmu „škoda“ pojem „újma“. Přesná formulace je obsažena v § 2894 odst. 1, který zní: „(1) Povinnost nahradit jinému újmu zahrnuje vždy povinnost k náhradě újmy na jmění (škody).“.